160 likes | 2.06k Views
Balys Sruoga „Dievų miškas“. Parengė: G. Petrauskaitė G4a.
E N D
Balys Sruoga „Dievų miškas“ Parengė: G. Petrauskaitė G4a
„Dievų miškas“ - atsiminimų knyga (romanas), kurioje B. Sruoga aprašė ne tik skausmą ir pažeminimą Štuthofo koncentracijos stovykloje, II pasaulinio karo metu. Jis sugebėjo aprašyti ir juoką sukeliančius įvykius bei charakterius. • Rašytojo teigimu, vienintelis būdas neprarasti sveiko proto ir orumo, buvo pažvelgti į viską su humoru.
Pavadinimo Kilmė • „Dievų miškas! – taip ši vietelė žmonėse iš senų senovės vadinosi. Kadaise, labai seniai, šiame miške dievai gyvenę.“ • „<...> Gdansko miesto savivaldybė nutarė Dievų miške įsteigti koncentracijos lagerį nepaklusniem lenkam į gerą kelią atvesdinti.“
Šiame lageryje buvo apie 100000 žmonių – lenkų, rusų bei lietuvių inteligentų, - o gyvų liko tik apie 2000. Vienus pražudė kelionė, kiti mirė nuo bado ar lageryje išplitusių ligų. Juk lavonai, keiksmai, mušimas, utėlės, alkis, sutinusios kojos, svaigstanti galva buvo lagerio gyventojų kasdienybė. Jų maistas buvo duonos plutos, sušvinkęs vanduo, draugai – ,,gyvi numirėliai’ – kiti ,,klipatos”, artimieji – ,,balti gyvulėliai” – utėlės. Tie klipatos buvę inteligentai, išsilavinę, protingi žmonės, tapę šnekančiais, mąstančiais, jaučiančiais numirėliais, o vėliau – jau tik ,,mirksinčiais”, žiopčiojančiais numirėliais. Štuthofo kasdienybė Baliui Sruogai, kuris buvo tikras inteligentas buvo sunku prisitaikyti prie baisaus gyvenimo lageryje, kuriame su kaliniais buvo elgiamasi blogiau nei su šunimis. Mat šunys ėsdavo specialiai jiems gaminamas bandeles, o kaliniai dažnai iš viso nieko negaudavo. Įdomus faktas: Štuthofo stovykla liūdnai pagarsėjo Rudolfo Spannerso fabriku, gaminančiu muilą iš žmogaus riebalų.
Trumpai apie siužetą • Kūrinys prasideda pasakojimu apie Vokietijos politiką bei jos kaip kultūrinės šalies smukimą; apie Štuthofo koncentracijos lagerį bei „barakinę kultūrą“. • 1943 m. kovo 16 d. 23 val. 30 min. pas vienąžymiausių to metointeligentų, BalįSruogą, atėjo du vokiečiųgestapininkaiirjįišsivedė, pasakę daug daiktų neimti, neva jam tereikėsią tik dviem ar trim dienom. Taip prasideda Sruogos kelionė į „mirtiesfabriką“. • Toliau Sruoga pasakoja, koks buvo jo gyvenimas lageryje, kaip sutardavo su kitais kaliniais, kokie buvo santykiai tarp lagerininkų bei lagerio valdžios ir t.t. • „Sudieu, sudieu, Dievų miškeli!” – taipvadinasivienasknygosskyrių, kuriame aprašoma, kaip artėjant karo pabaigai, bailūs lagerio gestapininkai evakuojasi iš lagerio su visais likusiais kaliniais. • Knyga baigiasi epizodu, kuriame vieno grafo dvaro kieme jau dabar buvę kaliniai akimis palydi Raudonosios armijos tankus.
Veikėjai • Pagrindinis šios knygos veikėjas – pats autorius Balys Sruoga. • Arno Lėmanas– lagerio pirmasis seniūnas. • Liutkė – SS vyresnysis feldfebelis, vadovavęs politiniam skyriui. • Šreideris – politinio skyriaus darbo komandos kapas. • FricasZelionkė– lagerio antrasis seniūnas. • Vacius – lagerio budelis. • Heidelis – lagerio gydytojas. • Cimermanas – bloko viršininkas. • Majeris – kalinių lagerio viršininkas bei daugelis kitų. Pirmieji Štuthofo kaliniai, kurie statė koncentracijos stovyklą.
Pagrindinė mintis – tik didžiulis noras gyventi gali išgelbėti nuo pražūties. Vertybės – ištvermė, kantrybė, gerumas, bendradarbiavimas, žmogiškumas.
2005 m. pasirodė režisieriaus Algimanto Puipos filmas „Dievų miškas“, sukurtas remiantis kūriniu. Kadrai iš filmo:
„Aš išmokau žiūrėti į pasaulį su išminties šypsena. Kai man ypač sunku, aš labai daug juokiuosi. Šiaip aš žvalus ir giliai ironiškas – ne žmonėms, su kuriais kartu žūsiu, bet viso plačiojo pasaulio atžvilgiu“, - rašė Balys Sruoga laiške žmonai 1944 m. iš Štuthofo koncentracijos stovyklos.