140 likes | 591 Views
Kaip vaizduojamas žmogus XVI –XVIII a. lietuvių literatūroje ?. Autoriai pasirinkti: J. Radvanas , M. K. Sarbievijus, K. Donelaitis. Kaip kas nors gali būti vaizduojamas?. Skiriama jam daug dėmesio. Yra išaukštinamas, šlovinamas. Įrodinėjama, kad jis yra išskirtinis.
E N D
Kaip vaizduojamas žmogusXVI –XVIII a. lietuvių literatūroje ? Autoriai pasirinkti: J. Radvanas, M. K. Sarbievijus, K. Donelaitis
Kaip kas nors gali būti vaizduojamas? Skiriama jam daug dėmesio. Yra išaukštinamas, šlovinamas. Įrodinėjama, kad jis yra išskirtinis. Panegiriškai vaizduojamas. Kuriamas idealus žmogaus paveikslas. Žavimasi jo gyvenimo būdu.
Kaip kas nors gali būti vaizduojamas? Satyriškai vaizduojamos žmogaus ydos. Pašiepiamas žmogaus gyvenimo būdas. Baisimasi kokiais nors jo poelgiais. Kuriamas menko, niekingo žmogaus portretas.
Kaip kas nors gali būti vaizduojamas? Apie žmogų kalbama pakiliai didinga lotynų kalba. Apie žmogų kalbama paprasta lietuvių kalba. Žmogaus charakterį atskleidžia jo poelgiai ir kalba. Žmogaus paveikslą padeda kurti aplinka. Apie žmogų sužinoma iš kitų žmonių.
Kaip kūrinyje vaizduojamas žmogus? Aprašoma jo išvaizda. Atskleidžiamas vidinis pasaulis. Apie veikėjo būdą daug ką pasako gyvenamoji aplinka ir laikas. Apie save žmogus pasakoja pats. Apie žmogų pasakoja kiti žmonės.
Kaip J. Radvanas „Radviliadoje“ vaizduoja žmogų? Apie žmogų kalbama didinga lotynų kalba. Apie jį net sukuriamas herojinis epas. Pasakojamas Radvilos Rudojo gyvenimas nuo gimimo iki mirties. Poetas panegiriškai vaizduoja Radvilą Rudąjį. Šlovinamas talentingiausias karvedys Lietuvos istorijoje. Radvila Rudasis Ulos mūšyje nugali Maskvos valstybės caro Ivano Rūsčiojo kariuomenę, susiruošusią pulti Vilnių. Išaukštinamos ir Radvilos Rudojo asmeninės savybės: tarnavimas tėvynei, paklusnumas, pagarba protėviams... J. Radvanas heroizuoja Radvilų giminę kaip pajėgią apginti Lietuvos garbę.
Kaip M. K. Sarbievijus vaizduoja žmogų savo odėse „TelefuiLikui“ ir „PublijuiMemijui“? Žmogų vaizduoja išryškindamas jo dorybes arba ydas. Žmogaus savijautą odėje „Telefui Likui“ įvardija įvaizdžiais/ konceptais. Kontrastais nusakomas žmogaus gyvenimo nepastovumas, laikinumas. Gretinamas gamtos ir žmogaus gyvenimas.
Kaip K. Donelaitis vaizduoja žmogų savo poemoje „Metai“? Apie žmogų kalba paprasta lietuvių kalba. Apie baudžiauninkus net parašo epinę poemą. Donelaitis aprašo žmonių buitį, darbus ir papročius skirtingais metų laikais. Poetas būrus ragina mokytis iš gamtos. Pasakotojas išaukština valstiečių dorybes. Poetas piktinasi tais žmonėmis, kurie niekina Dievą savo blogais poelgiais. Pasakotojas filosofiškai apmąsto lietuvių gyvenimą. Poetas pabrėžia darbo vertę žmogui.
Aspektų pavyzdžiai • J. Radvano lotyniškai parašytoje poemoje „Radviliada“ panegiriškai pristatomas kunigaikštis Radvila Rudasis. • M. K. Sarbievijaus barokinėse odėse „Telefui Likui“ ir „Publijui Memijui“ piešiamas lemčiai atsidavusio žmogaus paveikslas. • K. Donelaičio poemoje „Metai“ aprašoma žmogaus buitis, darbai, papročiai, santykiai su ponais ir kitataučiais.
Ar tinkami tokie aspektai? Kodėl? • Jonas Radvanas „Radviliadoje“ pasakoja apie didingą Lietuvos gamtą. • M.K. Sarbievijus parašė odę „Telefui Likui“. • K. Donelaičio „Metuose“ vaizduojami darbštūs būrai. • Baroko amžiuje gyveno M. K. Sarbievijus iš Sarbievo kaimo. • M. K. Sarbievijus savo kūryboje teigia, kad žmogaus gyvenimas priklauso nuo likimo įnorių.
Dar kartą apie įžangą... • Įžangoje turi būti pažadas – pagrindinė mintis. Pavyzdžiui: • J. Radvanas „Radviliadoje“ išaukština žmogų, papasakodamas apie jo žygdarbius, K. Donelaitis – pateikdamas vaizdų iš žmogaus kasdienybės.
Dar kartą apie įžangą... Pavyzdžiui: • M. K. Sarbievijus vaizduoja žmogų kaip menką ir niekingą būtybę, o J. Radvanas, priešingai, kaip didingą ir talentingą asmenybę. Pavyzdžiui: • M. K. Sarbievijus ir K. Donelaitis panašiai vaizdavo žmogų, kalbėdami apie jo dorybes.
Įžanga Beveik kiekviename literatūros kūrinyje yra pasakojama apie žmogų. Žmogaus paveikslas gali būti kuriamas įvairiai: pristatant jo gyvenamąją aplinką ir laiką, piešiant jo portretą, parodant jo poelgius ar atskleidžiant vidinį pasaulį. Skirtingų laikotarpių kūriniuose žmogaus vaizdavimo būdai beveik nesikeičia. Štai J. Radvanas „Radviliadoje“ išaukština žmogų, papasakodamas apie jo žygdarbius, K. Donelaitis – pateikdamas vaizdų iš žmogaus kasdienybės. /55 ž.