440 likes | 876 Views
Brak, roditeljstvo i obitelj. Zdravstveni odgoj – modul Spolna/rodna ravnopravnost i odgovorno spolno ponašanje. Jeli obitelj univerzalna.
E N D
Brak, roditeljstvo i obitelj Zdravstveni odgoj – modul Spolna/rodna ravnopravnost i odgovorno spolno ponašanje
Jeli obitelj univerzalna • Na jugu Sudana živjelo je pleme Ik. Interes istraživača izazvalo je time što u tom plemenu ne postoji niti obitelj niti institucija doma. Idealnu obiteljsku strukturu čine partneri bez djece. Djeca i starci smetaju te se često prepuštaju smrti od gladi. • Seksualna aktivnost, zbog gladi je nepoželjna, a djeca koja se rode smatraju se odraslima i napuštaju roditelja kad imaju tri do četiri godine. Djeca žive u generacijskim gangovima. Nekako preživljavaju. Nema ljubavi i prijateljstva, niti među partnerima niti prema potomcima.
Funkcije obitelji • reprodukcija i regulacija seksualnog ponašanja, • briga i zaštita mladih, • socijalizacija, • ekonomska funkcija
Primitivna obitelj • U primitivnim društvima pojedinac sve svoje društvene veze gradi na obrascu svog odnosa s ocem i majkom, bratom i sestrom... • Trajanje porodičnih spona i preko zrelosti je obrazac svekolikog društvenog ustrojstva i uvjet suradnje u svim ekonomskim, religijskim i magijskim stvarima... Društvene veze izvode se iz razvoja jedinog odnosa koji je čovjek preuzeo od svojih životinjskih predaka: odnosa muža i žene, roditelja i djece, braće i sestara...
Promjena • Vremenom su se zadaci obitelji i odnosi u obitelji bitno promijenili, ali je u našim vrijednostima i osjećajima, ostao neprijeporno pozitivan stav prema obitelji. • Međutim promijenili su se uvjeti. U proteklih stotinu godina obitelj se radikalno promijenila.
Obitelj u novijem povijesnom kontekstu • Obitelj je nerazdvojiv dio društva stoga je nužno promatrati je kroz prizmu povijesnih razdoblja, društvenih uređenja, ideologija i sl. • Iako je obitelj tijekom razvoja društva više-manje uspješno odolijevala izazovima (gospodarski, politički, kulturni, …), svaki od njih bio je novi ispit obiteljske prilagodljivosti, jer su trajno stavljani na kušnju struktura, vrijednosti i funkcije obitelji.
Industrijska revolucija i proširena obitelj • Tijekom 18. i 19. stoljeća s pojavom industrijske revolucije zaposlenost se iz sela premješta u gradove. Obiteljski se život drastično mijenja, jer članovi obitelji svakodnevno napuštaju svoje domove kako bi odlazili na posao, i to ne samo muški članovi obitelji već i žene i djeca kako bi što više ekonomski doprinosili obiteljskoj zajednici. U novonastalim uvjetima članovi obitelji malo vremena provode zajedno, pa je obitelj sve manje središte života njezinih članova.
Istodobno, različite ustanove (škole, bolnice i sl.) preuzimaju neke obiteljske funkcije. • Očinstvo počelo gubiti svoj dotadašnji značaj u obiteljima te je stavljeno na margine obiteljskog života. Burna društvena događanja u razdoblju između 1930.-ih i 1950.-ih godina novi su udar na obiteljsku zajednicu, jer mnogi muškarci gube zaposlenje, te time i svoju ulogu hranitelja obitelji, ili pak odlaze na ratište te žene nužno preuzimaju nove uloge u obitelji.
Modernizam • Označava «prijelaz iz tradicionalnog, seoskog i agrarnog društva u sekularno, urbano i industrijsko, u užem smislu, odnosi se na složene promjene koje se zbivaju u postrenesansnoj Europi kao posljedica racionalne organizacije svakodnevnog života». • Novonastale društvene promjene značajno su se odrazile na obitelj općenito, a posebice, na status žene u obitelji.
Tradicionalna uloga udate žene u predindustrijskom vremenu bila je: žena-majka-domaćica. • Ženski pokreti zalažu se za (vremenom i ostvaruju) pravo glasa žena, ali i postaju sve asertivniji u borbi za jačanje ženskih prava na svim poljima. • Najznačajnije promjene modernih obitelji: privrženost i osjećajnu povezanost članova obitelji koji karakteriziraju obiteljske odnose; sve veću važnost osobnih sloboda i sreće u braku; pridavanje sve većeg značaja spolnom užitku kao i razdvajanje tog užitka od grijeha i osjećaja krivnje te izražena želja za privatnošću obiteljskog života.
Ulazak u brak po kriteriju ljubavi što podrazumijeva osobni izbor partnera, utječe na promjenu percepcije bračne zajednice koja se shvaća kao osjećajna, a ne isključivo kao ekonomska jedinica. (pozitivni i negativni učinci). • Veće seksualne slobode rezultirale su promijenjenim odnosom među bračnim partnerima, njihovu odnosu prema djeci, ali i značajnim porastom broja nezakonite djece. • Nuklearne obitelji koje karakterizira postojanje jasnih i često vrlo krutih granica između privatnog i društvenog života, radnog mjesta i doma, djece i odraslih, postaju jedno od temeljnih obilježja modernizma.
Supružničke uloge, iako nisu identične (žene i dalje snose glavnu odgovornost za odgoj djece, iako im supruzi pomažu), ipak su slične zato što svaki supružnik pridonosi funkcioniranju kućanstva. • Iako i dalje postoje “muški” i “ženski” poslovi, ipak supružnici dijele mnoge kućanske poslove, zajednički donose odluke, rade zajedno itd. • Život i odrastanje u većini modernih nuklearnih obitelji, poglavito onih iz srednje građanske klase, omogućavalo je djeci maksimalno produžavanje trajanja djetinjstva.
Moderna obitelj dijete je vidjela kao naivno biće s potrebom za roditeljskom zaštitom i sigurnošću, koje je moguće ostvariti samo u stabilnom zaštitničkom domu, a takvo viđenje djeteta dodatno je pojačavalo jednostrani autoritet modernih roditelja. • Neki su roditelji bili sretni unutar dobro omeđenih i definiranih uloga i granica nuklearne obitelji, mnoga su djeca vjerojatno patila zbog pretjerane zaštite. Stoga ne čudi što današnji postmoderni roditelji - mnogi su bili prezaštićena djeca jučerašnjih modernih roditelja - više žele pripremiti svoju djecu za stvarni svijet, nego ih zaštititi od njega.
Postmodernizam • Pojam koji označuje pravac i trend promjena u globalnom društvenom, kulturnom, znanstvenom i umjetničkom životu novog doba. • Šezdesetih godina prošlog stoljeća stara neravnoteža zadovoljavanja potreba djece i njihovih roditelja se kreće u suprotnom smjeru - u smjeru propustljivih, postmodernih obitelji odnosno, u smjeru većeg zadovoljenja potreba roditelja.
Život u postmodernim obiteljima mnogim roditeljima pruža više mogućnosti u osobnom, profesionalnom i socijalnom životu nego li je to bio slučaj u modernim obiteljima. • Ruše se čvrste i jasne granice između obitelji i realnog svijeta koji je okružuje. • Majke se sve više odlučuju na ulogu majke i poslovne žene, brigu o djeci predškolske dobi sve češće preuzimaju plaćeni profesionalci, sve je više rastava brakova i obitelji s jednim roditeljem.
Obitelj tako označava intimno utočište i zonu stabilnosti, dok su odgojno-obrazovne institucije (jaslice, vrtići i sl.) mjesta gdje djeca vježbaju samokontrolu svojih ponašanja. • Život i odrastanje u postmodernim obiteljima može biti zaista teško kad su obiteljska pravila, granice i vrijednosti nejasni, neodređeni i promjenjivi, a to je upravo slučaj s propustljivim, postmodernim obiteljima gdje su potrebe roditelja bolje zadovoljene nego potrebe djece i mladeži.
Tri najznačajnije osobine postmodernih obitelji: ravnodušnost adolescenata prema obiteljskom identitetu; nestalnost u bračnim odnosima uz rapidno povećanje rastava brakova te destrukcija obiteljskog “gnijezda” kao rezultata “oslobađanja” žena.
Trendovi postmodernizma • Razočaranost u optimistične pretpostavke ljudskog napretka i u sveobuhvatnost i ispravnost zakona i znanosti, nedostatak vjere u prethodno uspostavljeni poredak. • Odjeljivanje ekonomskih sila koje podliježu društvenim pravilima, kao što su potreba žene da se dobro uda da bi se financijski osigurala i da prenese svoj društveni status na slijedeću generaciju, ili potreba za rađanjem djece u braku da bi mogla naslijediti obiteljsko imanje i ostala dobra koja će biti izvorom njihova uzdržavanja. • Utjecaj elektroničkih medija koji i odražavaju i potvrđuju obiteljske raznolikosti.
Usporedba • Osnovna obilježja modernih, nuklearnih obitelji jesu: postojanje jasnih granica između doma i radnog mjesta, romantična ljubav postaje značajan čimbenik u izboru bračnog partnera, idealizira se uloga majke kao jedinog zakonskog staratelja, djeca se prezaštićuju te stoga kasnije sazrijevaju, veća usredotočenost na dijete i njegove potrebe, osobni identitet temelji se na osobnoj procjeni vrijednosti, a mladi prolaze burno mladenaštvo kako bi se osamostalili i odvojili od roditelja.
Postmoderne obitelji su najčešće malobrojne i neovisne o rodbini, a osnovna obilježja su im: utemeljenost većine života na elektroničkom tj. simboličkom planu te s tim u svezi značajno veća potreba za umnim radom, simbolički kontakti ili kontakti putem medija, veliki broj nestalnih fizičkih ili društvenih veza, konflikti, neobavezujuće sudjelovanje u većini aspekata društvenog života, čuvanje privatnosti i mogućnosti izbora, identitet se mijenja s nepovezanim obveznim i neobveznim društvenim ulogama, usmjerenost na pluralističke i relativne vrijednosti
Najvažnija zadaća obitelji je djelotvorno razvijanje i njegovanje vještina i sposobnosti i djece i njihovih roditelja.
Budućnost • Vrlo je vjerojatno, kako će, bez obzira na složenost i zahtjevnost sadašnjeg trenutka, obitelj nastaviti obnašati svoje temeljne zadaće, no uvjet koji je neophodno zadovoljiti su upravo roditelji koji će moći osigurati nesmetan razvoj svih potencijala članovima obiteljske zajednice. • Od kompetentnih se roditelja očekuje stalna spremnost za izazove roditeljstva i otvorenost za učenje.
Ravnopravno dostojanstvo • Društvena, politička i gospodarska ravnopravnost između muškaraca i žena. • Uvjerenje kako muškarci i očevi trebaju djelatno podijeliti odgovornost sa ženama za svakodnevno vođenje doma te biti emocionalno uklopljeni u obitelj i preuzeti aktivnu ulogu u skrbi za djecu.
U suvremenim obiteljima zasnovanim na ravnopravnom dostojanstvu veća se pozornost pridaje kvaliteti odlučivanja nego samom procesu donošenja odluka za razliku od demokratskih obitelji gdje se partneri međusobno bezuvjetno podupiru, pa čak i onda kad im se mišljenja po nekom pitanju razilaze.
Obilježja suvremenih obitelji • Tradicionalno, obitelj se smatrala stalnom jedinicom, sastavljenom od bračnog para i djece (nuklearna obitelj). • Razvodi, samohrane obitelji, suživot, zaposlene majke, zamijenjene uloge majke i oca znakovi su kako su mnoga dosadašnja uvjerenja napuštena, jer obitelj nije statična jedinica koja će trajati zauvijek u jednom određenom obliku.
Sve je više roditelja poglavito majka koje izabiru majčinstvo bez braka, ali i homoseksualnih brakova koji adoptiranjem djece pokušavaju formirati "pravu" obiteljsku zajednicu. • Posebnu kategoriju predstavljaju one obitelji koje zbog prirode posla jednog od roditelja (pomorci, istraživači, “privremeno” zaposleni na desetke godina i slično) duži niz godina samo povremeno zajedno obitavaju i rjeđe neposredno komuniciraju.
Sve su učestaliji “ponovljeni brakovi”, odnosno obitelji u kojima odrastaju djeca s jednim od bioloških roditelja te maćehom ili očuhom, ali često i s djecom koje maćeha ili očuh dovode u “novi brak” i/ili koje u tom braku dobivaju.
Odrastanje • Roditeljstvo (majčinstvo i očinstvo) vrlo je različito i za cjelovit i zdrav razvoj djeteta potrebno je oboje roditelja. Dijete uči o odnosima općenito promatrajući, doživljavajući posebice odnos svojih roditelja te su djeca koja odrastaju u obiteljima s jednim roditeljem uskraćena za te spoznaje. • Za djecu koja su odgajana u lezbijskim i homoseksualnim okruženjima nema indikacija da su takva djeca psihički ugrožena zato što su dio takve zajednice.
U prilog takvim razmišljanjima se ističe nekoliko potencijalnih prednosti za djecu: djeca se uče poštivati, tolerirati i suosjećati s multikulturalnim okruženjem u kojem drugi žive; imaju priliku doživjeti fleksibilne interpretacije spolnog ponašanja i slobodu uključivanja u jednake uloge u osobnim i intimnim vezama; počinju razumijevati kako se obitelji ne temelje isključivo na biološkim odnosima, već možda čak i više na ljubavi, samoodređenju i slobodi izbora.
Oblici obitelji • Prvi oblik proširenja obitelji je poliginija, situacija višekratnih i istovremenih bračnih veza (najčešći oblik obitelji, 77,2%). • Dva su oblika poliginije: poliandrija (kada jedna žena ima više muževa, Indija) i poligamija (kada muž ima više žena).
Trendovi • Svjetski trendovi smanjenja broja sklopljenih brakova, porasta brakorazvoda i rođenja djece izvan bračnih zajednica nisu mimoišli ni hrvatsko društvo. • Statistika pokazuje smanjenje broja zaključenih (36%) i povećanje broja razvedenih brakova (15%) u Republici Hrvatskoj u periodu od 1950. do 1997. godine.
Posljednji popis stanovništva u Hrvatskoj (2001) navodi broj od 47.678 rastavljenih muškaraca i 80.086 rastavljenih žena u Republici Hrvatskoj. • Smanjuje se prosječan broj djece u obitelji, a povećava broj djece rođene van braka. • Povećava se prosječna dob majke pri porodu prvog djeteta. U Hrvatskoj 27% kućanstava su kućanstva bračnog para bez djece, 12,47% su kućanstva u kojima djeca žive samo sa majkom, 2,55 posto su kućanstva u kojima djeca žive samo sa ocem, a još 26.57% su neobiteljska kućanstva.
Promjena društvenog sustava, ratna stradanja i poraće, progonstva i raseljavanja, problemi suživota povratnika, privatizacija, rastuća nezaposlenost, posljedice ratnih trauma u djece i odraslih, rastući broj samoubojstava i nasilničkih ponašanja, emigracije i sl. samo su neki od problema s kojima je suočena prosječna hrvatska obitelj danas.
Iako se obiteljska zajednica koju čine roditelji oba spola i djeca (biološka i/ili usvojena) smatra najpoželjnijim oblikom obiteljske zajednice potrebnom za zdrav i cjelovit razvoj djeteta svjedoci smo porasta broja obitelji s jednim roditeljem kao posljedice ratnih stradavanja, smrti jednog roditelja, razvoda braka, svjesnog izbora samohranog roditeljstva itd.
Osim navedenih problema (nezaposlenost i financijske (ne)prilike koje iz toga proizlaze, sve veći broj obitelji s jednim roditeljem i povećani broj razvoda brakova, homoseksualni brakovi i težnja za usvajanjem djece), moguće je istaći još niz drugih koji ozbiljno ugrožavaju stabilnost suvremene hrvatske obitelji, kao što su: urbanizacija, anonimnost, nasilje i sl. • Urbanizacija rezultira gomilanjem problema u gradovima, budući da postojeći sustavi (stanogradnja, zdravstvo, školstvo, socijalna skrb itd.) ne uspijevaju adekvatno pratiti narasle potrebe.
Anonimnost osobnog života pojedinca, jest još jedan od učinaka urbanizacije koji dovodi do osjećaja izgubljenosti i izoliranosti pojedinca među masom sugrađana. Rezultat takve anonimnosti jest sve starija dobna granica ulaska u brak. • Većina današnjih majki osim punog radnog vremena na svojim radnim mjestima odrađuje još jedno u obitelji. Čini se kako najveći broj suvremenih zaposlenih hrvatskih žena radi puno radno vrijeme na dva radna mjesta, od kojih jedno (ono u kući) nije plaćeno, a nije ni društveno adekvatno vrednovano.
Navodeći samo jedan dio problema koji obilježavaju i neposredno ugrožavaju suvremenu hrvatsku obitelj, nemoguće je zaobići i onaj koji se odnosi na porast nasilja u obitelji. • Danas policija u Hrvatskoj u prosjeku dnevno prijavljuje nešto više od triju zlostavljanja djece u obitelji i više od dvanaest slučajeva obiteljskog nasilja.
Zaključak • Potrebno je imati na umu kako se hrvatska obitelj, iako polako, ipak transformira u strukturalnom pogledu (smanjena stopa fertiliteta, opadanje broja sklopljenih brakova, rast broja obitelji s jednim roditeljem, povećanje dobi pri sklapanju braka itd.) te je moguće očekivati kako će se s poboljšanjem gospodarskih i društvenih prilika u Hrvatskoj obiteljska struktura još više pluralizirati.